Bár tudnám hol sírt fel a kezdet és az első olyan margó, amit húztam miért nem kezdett egyenletes, nem kanyargó sort követni, véget vetni, annak, ami nem hajt többre, mint csak újabb kedvet szegni, vagy lábamról mikor dönt le a számomra ismeretlen, mély sóhajtól mentes, csendes felismerésbe hajló hátam? Csak én vétkem? Én hibáztam?
Késő - ennyi volt, a múlt már itt hagyott, de a lépcső körbe jár, ha mennék, összezár
Hinnem kell: annak, ki éjjel sem alszik nincs szüksége szemfedőre, nem fáradhat el, ameddig nem jut egyről a kettőre és amit még nem mondott ki, kizárólag őt bánthatja, hisz egyszerűbb elgombolni, ha nem jó rá a kabátja! Majd, ha egyszer minden kérdés zokszó nélkül választ nyerne azt kell mondja, hogy jó érzés, benne minden rendben lenne!
Késő - ennyi volt, a múlt már itt hagyott, de a lépcső körbe jár, ha mennék, összezár!
Kőfokok, vasfogak őrölnek, őrzik az álmomat!
Késő - ennyi volt, a múlt már itt hagyott! Ez van, ez vagyok… Békétlen versszakok virrasztó kételye, holtbiztos képlete.Teksty umieszczone na naszej stronie są własnością wytwórni, wykonawców, osób mających do nich prawa.